"Det var en gang..." Starten på et utall fortellinger.
Det er også slutten på hver fortelling.
Fortellingen skal være viktig, så den bør begynne med "nå".
Nå kommer historien om to barn som leker i middagssolen.
De ler og vet ingenting om kjærligheten...
...før dette øyeblikket. Fra og med nå.
Nå følger en levende skildring av en perfekt dag.
Lykkelige og uvitende om morgendagen.
Nå kommer midten av fortellingen, -
- med et godt liv bak seg og et nytt liv foran.
Inntil det endelig ikke finnes noe nå.
Øyeblikket da det en gang var et liv.
"I alle sine dager" er sjelden lykkelig.
NOK
Vær så snill, bare litt til.
Den røde skogen er i fare. Fiendene våre leter etter et våpen.
Noe urgammelt primærene skapte i fortiden.
- Hvordan kan jeg tjene deg? - Finn det før de andre gjør det.
Så får du vende tilbake til de perfekte minnene dine.
For evig.
Hva er det?
Jeg kan ikke slutte å gruble på det.
Hvordan jeg passer inn i alt.
Slangen og demonen...
Jones fant fødselsattesten min.
Hva stod det på den?
Den ble skrevet lenge etter fødselen, da mor etterlot meg hos far.
Hun hette Marion Woods. Bare et navn, ikke noe mer.
Vi reiser tilbake.
Jones sier at det er for farlig. Kausaliteten min er avgjørende.
Hvis jeg skal finne våpenet, vil hun ikke ta noen sjanser.
Vi fortsetter framover til vi når slutten.
- Slutten... - Hva er det?
Vi snakker bare om slutten.
Vi snakker aldri om det som skjer etterpå.
SØK: "KLATRE OPP OG RING I KLOKKEN"
MATCH FUNNET
Herregud!
Jeg har funnet noe! Ut av sengen! Raska på!
Dessuten vet jeg hva dere gjør. Vær forsiktige nå. Bare rumpegreier!
Voilà! Ta-da!
Dette er 21. juli 1966. Hva ser dere?
"Klatre opp og ring i klokken." Du fant det.
- Ja! - Det er vanskelig å overse likene.
- Hvem er de? - To uidentifiserte menn. Skutt.
Politiet mistenkte koblinger til organisert kriminalitet.
Men på 90-tallet ble rapporter fra den kalde krigen offentliggjort.
De var sovjetiske spioner. Hva gjorde de?
De prøvde å kjøpe et våpen.
Her er et kommuniké fra KGB som FBI fikk tak i.
Det står at selgeren har et våpen.
Det beskrives som "urgammelt" og "med ufattelig kraft".
Ufattelig kraft!
En mystisk MacGuffin! Vi skal ut på jakt!
Primærer i urgamle tider bygde et våpen som kan bryte syklusen.
Noe megga aldri forutså. Dette kan være svaret!
- 1966 er alt vi har. - Jeg blir med deg.
Hei! Hva med "Artisten tidligere kjent som primær"?
- Nei. - Nei.
Ifølge rapporten er de på rom 38. Rom 37 er opptatt.
- Det blir ikke lett å ta selgeren. - De dør om en time. Hva gjør du?
- Hva tror du? - Det er to mulige hendelsesforløp.
Vi går inn og henter våpenet, og da blir det vi som drepte dem.
Eller så er det De 12 apers hær og Olivias siste overraskelse.
Jeg kan ikke sitte her. Vi strekker på beina og titter i vinduet.
- Du stormer ikke inn? - Jeg vil bare puste luft fra 1966.
Jeg lover. Det er en fin kveld.
Pisspreik.
Stilig kjerre. Er det de russiske spionene?
Bare hvis de vil tiltrekke seg oppmerksomhet.
- Pokker! - De stikker!
- Faen! - Vi kommer for sent.
De må ha gått ut gjennom vinduet.
Drapsmannen var ikke selgeren.
Nei.
- Hallo? - Hvem er det?
- Du ringte oss. - Du høres ikke ut som en russer.
- Hvorfor skulle vi det? - Har dere pengene?
- Jeg er på vei. - Nei, vi bytter møtested.
Politiet er i nærheten, så vi flytter oss.
Manhattan. Emerson Hotel, suite 607.
Klokken ti.
- Tenk om det er en felle! - Nå går de i vår.
- Vi har aldri hatt hellet med oss. - Uten våpenet, ingen historie.
Kom.
- Klokken er snart ti. Gå. - Hvor da?
Vi vet at jeg overlever lenge nok til å skaffe en tidsreisevest.
- Framtids-drittsekken? - Kausaliteten er til vår fordel.
- Jeg bør altså overleve. - Vi skal gjøre dette sammen.
Vi trenger noen i lobbyen som sørger for at ingen andre får tak i våpenet.
Jeg hang kåpen på stativet da jeg kom. Det er tyver her!
Unnskyld.
Jeg kommer!
Beklager det der.
- Hvor er det? - Vi prater først.
Vil du ha noe å drikke?
Vi har whiskey og whiskey.
Whiskey, ren.
Selgeren er på rom 607.
Enken...
Ta henne.
Jeg blir ikke lenge.
Du er ikke sovjetisk. Det vet jeg. Drepte du dem?
- Dette handler bare om penger. - Vis meg.
Si meg... Vet du engang hva det er du kjøper?
Et våpen.
Ahnenerbe hevdet det.
Men ingen vet egentlig hva det er.
Kollegaen min venter i lobbybaren.
Han gir deg et skrin av bly. Våpenet ligger i den.
Nei! James! Er du skutt?
Kan du snakke? Kan du klemme hånden min?
Klem hånden min. Klem!
Bli hos meg. Se på meg.
Herregud... Det er gift.
- Dr. Railly! Hva skjedde? - Send meg til begynnelsen av dagen.
- Hvorfor det? - Han holder på å dø.
- Jeg mister Mr. Coles lenke. - Hva skjer med ham?
- Han ble forgiftet. - Vitale tegn minsker.
- Send meg tilbake tidligere. - Gi meg bare et par timer.
Send henne nå. Hvis han dør, kan tidslinjen vår forandres.
- Reis tilbake før lenken brytes. - Det blir bare noen minutter før.
- Dr. Railly, se opp for... - ...paradokser. Jeg vet det.
Iverksetter!
Jeg hang kåpen på stativet da jeg kom. Det er tyver her!
Jeg er så lei for det. Det må være en tabbe.
Unnskyld meg.
- Hva gjør du her? Selgeren kommer. - Jeg kommer til å finne deg døende.
Den høye mannens far fra 1953 kommer til å ta våpenet.
Du må finne mitt andre jeg og dra tilbake til 2043.
- Fikk jeg tak i våpenet? - Nei, du kommer til å dø.
- Var selgeren her? - Han dør også!
Vi kan endre det, vi har overtaket.
- Jeg går ikke. - Ikke gjør dette mot meg.
Jeg kommer!
Vi trenger våpenet. Det er det eneste som spiller noen rolle.
Det er ikke det eneste.
Jeg kommer!
Beklager det.
- Hvor er det? - Vi prater først.
Vil du ha noe å drikke?
- Faen! - Vi har whiskey og whiskey.
Du kan ikke ha tatt trappene.
Han har vokst mye på de 10 årene siden vi møttes sist.
Men du har ikke blitt en dag eldre.
Reisende.
Bra jobbet, gutten min.
Sist snakket vi om kjærlighet jeg sjelden har følt siden min egen.
Min første kone, Isabella.
Vi bodde i samme gate, lekte de samme lekene -
- og elsket de samme tingene. Hverandre, mest av alt.
Vi giftet oss, og hun gikk bort i samme hus.
Jeg mistet troen min der, men jeg fant en ny.
Jeg ville ikke ha himmelen. Jeg ville ha henne.
Det finnes ingen morgendag, -
- bare gårsdager i den røde skogen.
Det er ingen lykkelig slutt, bare ødeleggelse.
Det er frihet.
Her lever vi i fortiden, innestengte i minnets oppfatninger.
I den røde skogens etterliv kan man endre på minner, -
-ettersom man selv behager.
Pinnespill på samme gulv som vi danser på.
Der trenger hun aldri å dø.
Før denne dagen er over, så kommer du nok til å forstå.
Så, så. Kan du være så vennlig...?
Snu dere mot hverandre.
Ned på kne.
Jeg kjenner igjen blikket. Jeg har sett de øynene.
De pleide å være mine og hennes.
Ser dere lenge nok, så kommer dere til å se livet slokne.
- Hvor er våpenet? - Det får du spørre ham om.
Religion handler om transformasjon.
Fra en person til en bedre. Fra kropp til sjel.
Det jeg en gang anså som overnaturlig, -
- har sønnen min funnet i naturen.
Bibelen hans er botanisk.
Det er en balanse i naturen. Medisiner og gifter.
Det én ting gjør, får en annen ugjort.
Amen.
Om en stund er dere ikke i stand til å bevege dere.
Blodet kommer til å føles som syre i årene.
Lungene slutter å fungere. Hvis dere ikke...
Hvis dere ikke nøytraliserer det med dette.
Hvor er våpenet?
Cassie!
Snakk mens du fortsatt kan bruke tungen.
Lobbyen. Det skal være en mann med et skrin av bly der.
Det var der utvekslingen skulle skje.
Velg. Du eller henne?
Henne.
Jeg er lei for at du må se dette, men når skogen har blitt rød, -
- så er dette et minne du kan endre til hva du enn vil.
James! Jeg kommer tilbake. Vi får til det neste gang.
Hent våpenet. Du rekker ikke begge deler.
- Dr. Railly, se opp for... - ...paradokser. Jeg vet det.
Iverksetter...
Tenk om planen hennes ikke funker.
- Beregn en ny reise med samme lenke. - Vi klarer bare 13 timer tidligere.
Det er noe som mangler. Noe som kan gi oss et overtak.
- Kan du finne det? - Jeg?
- To døde russere, et slags våpen... - Av ukjent opprinnelse.
- De 12 aper. - En gift vi ikke har kur til.
Vi må få hjelp i fortiden, men kan ikke ringe politiet. Vent...
Hvem skrev rapporten fra 90-tallet? Det sto noe poetisk tøv i den.
"Vi må møte denne verden og lære hvordan den fungerer ved å betrakte."
"Se opp for forhastede konklusjoner, så finner vi ledetråder til alt."
Det er et sitat fra H.G. Wells' "Tidsmaskinen".
Berlinmuren. Cole hadde en venn som likte H.G. Wells.
Agent Robert Gale ble skutt til døde i 1961. Dette er 1966.
- Han er dessverre død for lengst. - Hvis ikke...
- ...noe skulle... - ...bli forandret.
Du må være Jennifer.
Akkurat, ja... Bartender?
Jeg tok en drosje nordover fra Bronx. "Nordover fra Bronx"?
Den duftet av vårregn, så jeg vil ha en rørt martini...
- Med fire oliven! - Er dette nødvendig?
Bra... Hør her. Jeg heter Jennifer Goines og er...
- ...fra framtiden. Jeg vet det. - Greit.
- Mine venner Cole og Cassie... - ...er i knipe.
- Vi må passe oss for... - De 12 apers hær.
- Jeg har vært med før. - Greit! Dårligste spionen noensinne!
Første spørsmål: Hvordan kan du være i live?
1961. Du blir drept i Øst-Berlin på vei over muren.
- Iblant må man gjøre ting alene. - Gale!
Dette er til deg. Det er skjebnen din.
Rolig... rolig...
Skjebne, for pokker?
For en bensinsluker.
Tiden renner ut. Cole og Cassie er her alt.
Vi venter på den høye mannen og tar ham når han dreper kommunistene.
Da kommer han aldri nær Cole og Cassie. Slutt å vandre.
Det er mye som står på spill! Vennene mine og universets skjebne.
Beskjeden på veggen der har blitt sendt til meg gjennom årtusener!
- "Klatre opp og ring i klokken." - Jeg vil vite hva det betyr!
Jeg kan jo bare spørre dem! Jeg spør før de dør.
Apene dreper dem uansett. Vi har tid på oss.
Hva gjør du?
- Er du gal? - Ja!
Unnskyld meg, men hva betyr "klatre opp og ring i klokken"?
Faen...!
Hva faen feiler det deg?
Guds moder! Det var oss! Vi gjorde så de fant rommet slik.
- En ops-syklus. - Det er over.
- Vi må forklare det til de andre. - Nei, vi redder både venner og våpen.
Så de må tro at ingenting er forandret?
Ok...
Faen også! Selvsagt var det meg. Dumme meg. En syklus av meg.
Faen! Kom! Vi må gå straks.
- Nei, nei... - Kom!
- Faen også! - Apene var aldri her.
Låste du døren?
De må ha gått ut av vinduet.
- Vi kan ikke forhindre forgiftningen. - Jeg har en plan for det.
- Hva da? - Slapp av, jenta mi. Jeg er fra FBI.
Cole kommer til å trenge dette. Aktivert kull. Det tar tid å virke, -
- men det suger opp giften før det når blodomløpet.
Så må han få pralidoximklorid, det får ham til å puste igjen.
Virker det? Kanskje? "Kanskje" duger ikke!
Emerson ligger 20 minutter unna, så "kanskje" er alt vi har.
Mr. Shaw?
Hvor er våpenet?
FBI! Stå stille!
Vi møtes igjen, når skogen er rød.
La være! Stå stille!
Hent våpenet. Du rekker ikke begge deler.
- Jennifer? - Er du den første eller andre Cassie?
Gi ham dette og la det virke en stund.
Så injiserer du dette.
- Hvis jeg ikke finner ham sånn... - ...så dukker jeg aldri opp.
Finn mannen med blyskrinet i lobbyen.
Nei, James! Ble du skutt? Hører du meg?
Kan du snakke? Klem hånden min.
Klem! Bli hos meg. Herregud...
Det er gift.
James... Kom igjen. Pust!
Hei. Kompisen din er død.
Du kan prøve deg på en skuddveksling, men da kommer du til å dø.
Alternativt kan du bare gi meg den.
Du bestemmer.
Utmerket beslutning.
Deacon!
Hvorfor gjør du dette? Du er ikke deg selv.
Jo, dette er meg. Jeg er akkurat der jeg vil være.
Pust! Kom igjen...
Pust, James! Vær så snill!
Ikke forlat meg!
Se hvem som er tilbake fra de døde.
Dere to dystre... Opp med humøret.
- Hvert fremskritt er ikke en seier. - Det kan ha vært vår siste sjanse.
Dere sa at våpenet er urgammelt.
Hvorfor reiser dere ikke tilbake til tidspunktet da det ble funnet?
Selgeren nevnte en gruppe som hadde hatt det.
Ahnen... Ahnener... Ahnerbe...
Ahnenerbe?
Ahnenerbe var et forskningsinstitutt i Nazi-Tyskland -
- som kartla "herrefolkets" arkeologiske og kulturelle historie.
Vi avviste dem som idioter som ville vinne krigen med magi.
Men det fantes noe som SS kalte "Die Glocke".
Klokken.
Tenk om nazistene fant noe under utgravningene sine.
Noe som var ment for dere. Primærenes våpen.
Det kommer fra avhøret av en SS-offiser i Nürnberg. Les høyt.
"En gjenstand i metall med ukjente symboler."
"Det besitter ukjente radioaktive egenskaper med unik påvirkning..."
"...på tiden."
Vi snakker altså om å reise tilbake til andre verdenskrig.
Hvis dere trenger noe, så vet dere hvor og når jeg kan finnes.
Du har gjort nok. Lev livet ditt. Vi klarer oss.
Vær forsiktige.
Takk for alt.
Jeg mener dette på beste måte... Jeg håper jeg aldri ser deg igjen.
Det er pokker så kult.
Det nye oppdraget er utrolig farlig for oss, kausaliteten og tiden.
Jeg vil dra.
Nei. Jeg trenger deg til noe annet.
Jeg vet hva jeg utsatte deg for.
- Jeg er lei for det. - Er du?
Se på dette. Vi går tom for sjanser til å avslutte dette.
- Og etter det? - Vi bryter syklusen.
Jeg mener for oss.
Hva har vi igjen når dette er over?
Et minne, kanskje?
En alternativ tidslinje for en gutt fra Philadelphia?
Jeg så noe i dag.
Etter at alt hadde blitt svart, så jeg vann.
Jeg tror det var Florida Keys.
Det var vakkert og kjentes perfekt.
Ingenting kunne føles sånn om ikke du var der.
- Jeg vet ikke hva det var. - Det var en hallusinasjon.
- Hjernen din fikk oksygenmangel. - Eller så var det livet etterpå.
Kall det hva du vil.
I siste instans er det bare én enkel sannhet.
Vi kan redde verden, eller vi kan redde hverandre.
Vi kan ikke redde begge deler.
Cass... Vi har alltid visst at det skulle bli sånn.
Før dagen er over, så tror jeg at du kommer til å forstå.
Å se kona mi dø slik hun gjorde...
Jeg ønsker ingen å oppleve noe slikt...
...om jeg ikke trodde at de kunne komme til en innsikt...
...om at uten tidens vilje...
...så finnes det et liv etter dette i den røde skogen.
Der trenger vi aldri å velge noe...
...framfor dem vi elsker.
Lyder ikke det riktig?
Jo.
Tekst: Eivor Bekkhus www.sdimedia.com